Екатерина Ненчева
Твоята усмивка

chitanka.info

Аз гледах те и — плачеше душата ми…

От мъка-шастие в забрава;

а ти — невелно може би — тогава

пред мойта тъжна младост се усмихна,

душата ми с неземен лъч примами…

И буря пролетна утихна.

Ах, твоята усмивка! — с лъч небесен тя

душата ми огря…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.